Hej från barnen på jorden.
...varma hälsningar från regeringen och medborgarna i Kanada
till de utomjordiska invånarna i yttre rymden...
Enligt min åsikt, är sökandet efter utomjordiskt liv...
CARL SAGAN, ASTRONOM, KOSMOLOG, ASTROFYSIKER
FÖRFATTARE OCH FORSKNINGSKOMMUNIKATÖR, 1934-1966
...och särskilt sökandet efter utomjordisk intelligens,
en av de viktigaste filosofiska, vetenskapliga
och mänskliga frågorna som vi har ställt oss,
men vi har bara påbörjat sökandet.
Det var Carl Sagans idé
att skicka en hälsning till våra grannar i kosmos.
En idé långt före sin tid,
eftersom vi inte hade träffat några grannar där ute
i den oändliga rymden.
Vi har inte gjort det än, men vi kommer närmare varje dag.
LJUD FRÅN JORDEN
Det var en hälsning som inte bara bestod av ord och bilder,
den var även full av sevärdheter och ljud från vår älskade planet.
SIDAN 1 - NASA - USA - JORDEN
Det var en flaskpost
som vi skickade ut till den interstellära havsrymden,
där den fortfarande seglar fram
i 18 kilometer per sekund mot det okända.
Sagan sa: "Vi gör vår värld ansenlig
genom våra djärva frågor
och våra djupa svar."
Han var inte rädd för att komma med exceptionella påståenden,
så länge de understöddes av exceptionella bevis.
Det kanske tar ett tag innan vi hör av en utomjording
som har hittat vår flaskpost.
Så idag, istället för att vänta på ett livstecken där ute,
så ska vi leta efter det.
Vi börjar här
på toppen av Mauna Kea i Hawaii,
där W. M. Keck-observatoriet genomsöker den molnfria natthimlen.
Carl Sagan visste vad utforskare alltid har vetat,
genom att förstå mer om våra grannar
kommer vi att förstå mer om oss själva
och vår plats i universum.
Ingen kände till Sagans vision mer än Lisa Kaltenegger, chef på Carl Sagan Institute på Cornell University.
Carl Sagan och hans inställning till forskning inspirerade mig.
Vi använder många forskningsområden,
astronomi, kemi, biologi, teknik och många fler,
för att skapa en forensisk verktygslåda
för att förstå vår plats i detta fascinerande universum.
Innan rymdskeppet Voyager lämnade vårt solsystem,
gjorde det några enastående upptäckter.
Det bevisade att vi måste vara mer vidsynta
om var vi söker efter utomjordiskt liv.
År 1980 nådde Voyager först Saturnus, en rasande boll av väte- och heliumstormar.
Chansen var liten att hitta liv där.
Voyager vände sig sen mot en av Saturnus 62 månar...
...och tog de första närbilderna
av Saturnus största måne, Titan.
Vad den såg förbluffade astronomerna.
Titan hade en kompakt atmosfär, till största delen bestående av kväve.
Tjugofyra år senare avslöjade rymdsonden Cassini ännu mer.
På ytan finns enorma sjöar av kolväten,
byggstenarna för aminosyror och proteiner.
Cassini fortsatte på sin astronomiska tripp
där den hittade denna frusna utpost, Enceladus.
Månen verkade vara frusen,
en död isboll,
tills något förbluffande upptäcktes nära sydpolen...
...stora pelare av vatten
som sprutade ut genom sprickorna i ytan av is.
Under Enceladus frusna yta fanns ett hav av flytande vatten.
Det visade sig att jorden
inte har ett monopol på vatten som vi en gång trodde.
På jorden är vatten nyckeln till liv.
Det finns i ett överflöd på vår planet och varje djur, växt
och livsform är beroende av det för att överleva.
Det var i haven som liv föddes.
Vatten är avgörande för all existens.
På jorden är flytande vatten nödvändigt för de livsformer som lever i det,
likaså för de som lever av det.
När vi söker efter utomjordiska världar där kanske liv existerar,
är närvaron av flytande vatten en viktig ledtråd.
Om en värld har flytande vatten, kan det finnas liv där.
Den upptäcktes först av polynesiska sjöfarare.
Hawaii är en av de mest isolerade öremsorna i Stilla havet.
Dessa öar formerades när magma bubblade upp
och kyldes ner till berg.
På varje ny bergstopp av lava
finns en otrolig variation av växter och djur, både över
och under havsytan.
De mer än 25 000 arterna gör den
till en av de mest dynamiska livsmiljöer som finns.
Ett levande laboratorium för livets återhämtningsförmåga.
Biologen Chris Johns
känner väl till Hawaiis vilda djur och växtliv,
däribland några otroliga exempel på
de ytterligheter naturen tillgriper för att överleva.
En sträcka med karga lavaklippor.
Det är inte den första platsen men förväntar sig att hitta liv på...
...men det är exakt där naturen har gömt några överraskningar.
Dessa lavagrottor är flera kilometer långa.
De skapades då lava sipprade ut efter ett forntida vulkanutbrott
under en skorpa som förhårdnade ovanför.
Det här är otroligt, det är en ny sida av Hawaii som jag aldrig har sett förut.
En hemlighet, det gömda Hawaii.
Håll till vänster.
Det är där framme.
På denna upp-och-nervända plats,
måste man titta upp för att se de otroliga rötterna från Ohia-trädet.
De är vackra
och hänger ner i grottorna som glimmande juveler.
Ja, vi kan kolla in några av dessa mikrostrukturer.
Och de glimmar
för de är täckta av vatten,
väta som har kondenserat från den fuktiga luften.
Liv behöver flytande vatten för att överleva,
men Ohia-trädet visar oss att det kan vara väldigt innovativt
på det sätt det hittar det.
-...för vår datainsamling. -Okej.
Det här är Haleakaladalen på ön Maui.
NASA använder utomjordiska landskap som detta för att testa sina Mars-bilar
innan de skickar dem till Mars.
Jorden här innehåller aska,
altituden är över 1,6 kilometer hög
och klimatet är torrt, soligt,
blåsigt och kallt.
Det är den sista platsen man förväntar sig att Moder Jord börjar odla växter på.
Det här är Haleakalas silversvärd.
Dess tjocka blad lagrar vatten och är täckta med jättesmå hår
som absorberar fukt i den torra luften
och skickar den ner som flytande vatten till dess rötter.
Vatten, som vätska eller som förflyttas med vinden
eller som rinner genom landskapet,
gör jorden till ett blomstrande naturparadis.
Vatten med en gnutta koldioxid
och lite energi från solen,
är de enkla ingredienserna som får livet att blomma.
I ravinerna i denna undervattensvärld
finns det inget solljus och vattentrycket är,
enkelt uttryckt, benkrossande.
Men ändå,
mer än 1,6 kilometer ner under ytan,
frodas växtriket.
Dessa hydrotermala öppningar läcker ut värme och mineraler
från jordens kärna.
De kallas för svarta skorstenar och utsöndrar moln av svavel,
som är giftig och luktar illa för oss människor,
men för djuphavsbakterierna som frodas här
är det en bra och hälsosam näring.
Om liv kan frodas här i mörkret i ett djuphavstryck på jordens botten,
kan det göra det då i andra hav
som det på Enceladus?
I åratal har vi utforskat planeterna
i vårt solsystem efter tecken på utomjordiskt liv.
Men det kanske blir en måne som först bekräftar att vi inte är ensamma.
Vissa månar har alla grundläggande beståndsdelar för liv.
Vatten, kol och energi.
Energi som inte kommer från solen eller vulkaner,
utan från jättelika tidvattensvågor som är sammanpackade under isen
och som släpas runt av Saturnus enorma gravitation.
Nästa anhalt är gasjätten Jupiters månar.
Ganymede
är den största månen i solsystemet.
Den här jätten är täckt med en isskorpa
som gömmer en förbluffande överraskning...
...kanske mer saltvatten än i alla jordens hav.
Och vad väntar oss här på ytan på vår grannplanet Mars?
Det här är verkliga bilder
som tagits av Mars Reconnaissance Orbiter,
som visar den röda planeten täckt med stoft.
När Nasa-bilen Curiosity
först skopade upp en handfull röd jord,
tyckte geologerna att den såg förvånansvärt välbekant ut,
likt jorden hemma på Hawaii.
Mars har vatten, i stora mängder,
som fryst vid polerna och mer finns i dess jord.
Vatten, kol och energi från solen,
alla de grundläggande beståndsdelarna för liv finns här.
Det är därför biologer
inte skulle bli förvånade om de hittade liv på Mars,
inte ett sånt liv med flygande tefat och strålpistoler,
utan ett fascinerande mikroskopiskt verkligt liv.
De måste vara motståndskraftiga,
kunna hantera extrema temperaturer
och ett konstant bombardemang av strålning från rymden.
Vår egen planet har ett magnetfält och en tjock atmosfär
som skyddar oss från dödlig kosmisk strålning.
När vi människor tar oss till Mars,
kommer vi att behöva mycket teknik för att vi ska överleva.
Men det finns vissa invånare på jorden
som skulle frodas på den röda planeten.
Vattenbjörnen eller trögkryparen, är ett perfekt exempel
på en extrem överlevare,
en liten vatten-Bear Grylls.
I det tuffaste testet nånsin, skickades dessa tuffa små kämpar
ut i det frysta vakuumet i yttre rymden
och överöstes med en avsevärd mängd kosmisk strålning...
...som är farlig för människan men inte för vattenbjörnar.
Jag påminns konstant om hur orubbligt liv är.
Liv i vårt solsystem kanske är mer vanligt än vi tror.
År 2022 kommer ett rymdskepp från ESA att ta sig en närmare titt
på Jupiters måne Europa och dess mystiska röda sprickor.
Ispenetrerande radar kommer att visa oss vad som finns under ytan
på denna förunderliga ärrade värld.
Astrobiologer genomsöker konstant rymden efter förhållanden som främjar liv.
Och deras sökande slutar inte bakom husknuten.
Det är bortom vårt solsystem
som de riktigt spännande upptäckterna väntar.
Det här är "Skapelsens pelare",
enorma moln av gas och damm.
Dammolnet är en stjärnfabrik i vår egen galax, Vintergatan.
Det är på förunderliga platser som den här
som naturen skapar miljardtals stjärnor.
Och runt många av de stjärnorna finns planeter,
kanske så många som etthundra miljarder...
...och på dessa planeter... finns möjligheter.
Vissa av planeterna som vi redan har hittat är mycket äldre än jorden,
världar som är två gånger så gamla än jorden.
Om det finns liv på dessa planeter,
kan det ha utvecklats mycket mer än vi.
Det här är Keplerteleskopet,
en otrolig planetletare som redan har upptäckt
fler än hälften av de välkända planeterna bortom vårt solsystem.
Men hur?
Med en exceptionell känslighet kan Kepler låsa in sig på fjärran stjärnor
för att spåra om något passerar framför dem,
små prickar som skuggar stjärnljuset även bara en aning.
De små prickarna är planeter.
Efter bara en månad hittade Kepler dess första jätteplaneter,
var och en större än Jupiter.
Sakta men säkert, även om de är mycket svårare att hitta,
har Kepler upptäckt allt fler småplaneter
och bland dem, de första potentiella jordliknande världarna.
Det som också är otroligt, är att Kepler har upptäckt
alla dessa planeter genom att endast utforska en liten del av galaxen.
Tills nyligen var Kepler fokuserad på exakt samma område av Vintergatan,
med en räckvidd på bara två procent av natthimlen.
I det lilla området har det upptäckt tusentals planeter runt främmande solar.
Jag tror det här skulle ha varit en av Carl Sagans drömmar som besannades.
När Kepler hittar bevis för en ny planet,
skickas informationen tillbaka till astronomer här på Hawaii.
Enorma teleskop kan bekräfta Keplers fynd.
När detta har bekräftats,
kan teleskop nå längre och observera fjärran planeter.
Mer än 120 ljusår härifrån
finns denna lilla röda punkt och är den första främmande planet
som människan någonsin skådat.
Den har en massa som är nästan 13 gånger större än Jupiters
och kretsar runt sin egen moderstjärna.
Allt fler av dessa fjärran planeter börjar uppmärksammas.
BEKRÄFTAD
Då våra teleskop blir smartare och kraftfullare,
kanske vi även kan upptäcka en planet med en liten halo,
en atmosfär,
som kanske är en hemvist där liv frodas.
Lisa känner till proceduren väldigt väl.
Faktum är att hon skriver regelboken om den.
När ljus strömmar igenom en planets atmosfär,
skapar det ett spektralt fingeravtryck
som talar om för oss om planeten har förutsättningar för liv.
Vi lever i en ny guldålder av rymdutforskning.
Mer än ett dussin rymdfarkoster har redan skickats till Mars.
Om det finns liv där, hittar vi det.
Förutsättningarna för liv finns överallt man tittar i universum och ju mer vår förmåga att se förbättras,
desto bättre blir vår förmåga att upptäcka och lära oss.
Rymdsonden Messenger tog en tripp till Merkurius
där den hittade is på ytan.
Rymdfarkosten Juno flög 800 miljoner km för att kretsa runt Jupiter,
där den avslöjade gasjättens mysterier
och som kanske har en fast kärna
gömd bakom stormarna som rasar över dess yta.
Och som ett dacapo har vi landat en rymdfarkost på en komet
när den flög genom vårt grannskap på dess långa resa runt solen.
Och där hittade vi något förbluffande
och nödvändigt för mänskligt liv, syre.
Och slutligen, forskare har nu upptäckt
en jordliknande planet i vårt närliggande solsystem.
Vi kallar den för Proxima b.
Närmare oss kan den inte komma.
Föreställ dig att vi snart kan upptäcka kontinenter, hav
och kanske det första tecknet på liv i utomjordiska världar.
Det här är vad Carl Sagan bad oss att göra.
Människans ansträngningar och nyfikenhet hjälper oss att bättre förstå
vårt syfte i universum.
När vi lämnar jordens grepp och beger oss ut i rymden,
är vi alla enade
och representerar hela mänskligheten.
Livet där ute kanske är mikroskopiskt, eller någon tillräckligt intelligent
för att hitta Voyager
kanske lyssnar på vår flaskpost.
"Här ute, bortom vårt solsystem,
väntar tusentals nya världar på att upptäckas."
Hej från barnen på jorden.
...varma hälsningar från regeringen och medborgarna i Kanada
till de utomjordiska invånarna i yttre rymden...
TILL MINNE AV GEORGE